Невидима рука міжнародної допомоги в Африці: геоекономіка депривації (Економіка і регіон/ Economics and region, 2019)
У традиційних суспільствах бідні та незаможні люди мали своє місце в громаді, не отримуючи жодної допомоги. Завжди існувала взаємозалежність, що реалізовувалася серед верств населення з низьким рівнем доходів: взаємна допомога була природною поведінкою. Проте раніше не виникало асоціації «допомоги» з практиктичним визначенням «закріпачення осіб», що знаходяться в тяжкому становищі, або ж буде слугувати виправданням для урядів щодо здійснення військових чи репресивних дій проти власного народу. Історія дебатів і практик навколо «концепції допомоги» підкреслює значущість цього явища.На національному або міжнародному рівні підтримка спрямована в першу чергу на те, щоб допомогти чітко визначеним «донорам» зберегти той устій, який  допомагає утримувати свої позиції владі та соціальні привілеї й позбавляє бідних власних засобів боротьби з бідністю. Тепер ми легко розуміємо, чому промоутери великих міжнародних зустрічей регулярно виступали за надання допомоги бідним: один з них, який зібрав глав держав у березні 2002 року в Монтерреї, Мексика, обережно уникав будь-яких дебатів про корінні причини виникнення страждань і несправедливості. Фактично вони добре розуміють, що ретельне вивчення цих випадків розкриє шахрайство, яке сьогодні відбувається в усьому світі під брендом допомоги. Дійсно, така дискусія ризикує розкрити збочені змови, часто структурні, котрі завжди в ім’я допомоги об’єднують лідерів Півночі й Півдня проти власних «суб’єктів». І коли заради пропаганди північні «щедрі донори» погрожують зменшити свою «допомогу» на тій підставі, що уряди-реципієнти корумповані, така експертиза врешті-решт розкриє всі механізми, створені цими ж донорами, щоб «допомогти» певним «урядам» деспотично панувати над власним населенням. Зрештою, серйозне розслідування основних причин цих маневрів продемонструвало б світовій спільноті, що більша частина допомоги, призначеної для відповідних бідних країн, спрямована на зміцнення військових і примусових програм або на реструктуризацію їхніх економік для адаптації до вимог єдиного світового ринку. Звідси й цей гіркий висновок: те, що ми наполягаємо до надання  допомоги, це лише зумовлює витрати на зміцнення структур, які породжують нещастя. Однак жертвам, позбавленим їхніх реальних властивостей, ніколи не допомагають, оскільки вони прагнуть виділитися з глобальної продуктивної системи, щоб знайти альтернативи, узгоджені зі своїми власними прагненнями.
Keywords: міжнародна економіка; геоекономіка; депривація; розвиток; міжнародна допомога