Економіка і регіон/ Economics and region
Висвітлення сучасних питань соціально-економічного розвитку національної та регіональної економіки
Національний університет "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка"
Методологічні засади універсального підходу до мовної аналітики бізнес-комунікацій на основі великих мовних моделей
У статті обґрунтовується доцільність застосування великих мовних моделей LLM (англ. Large Language Model) як принципово нового інструменту в задачах мовної аналітики для бізнесу. У роботі систематизовано прикладні задачі мовної аналітики, що реалізуються з використанням LLM: автоматичне резюмування діалогів, контроль дотримання скрипта, ідентифікація інтенцій звернень, тематичне тегування, аналіз емоційного тону, кваліфікація лідів, виявлення можливостей апселлінгу та кросселлінгу, обробка обірваних комунікацій та аналіз задоволеності клієнтів. Для кожної задачі запропоновано універсальні промпти із динамічними параметрами, що дозволяє адаптувати інструкції до специфіки окремих галузей бізнесу. Особливий акцент зроблено на трьох секторах із критичною залежністю від мовної аналітики — автодилерському, медичному та банківському.
Авторське право (c) 2025 http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Макроекономічний аналіз структури та динаміки не нафтового сектору Азербайджану
У сучасних умовах глобальної економічної нестабільності, волатильності цін на енергоресурси та зміни архітектури світових ринків дедалі більшої актуальності набуває стратегія диверсифікації економіки, особливо для країн, чия економіка істотно залежить від видобутку та експорту природних ресурсів. Азербайджан, маючи значні запаси нафти й газу, протягом останніх десятиліть реалізовував модель економічного зростання, орієнтовану на енергетичний сектор. Однак нові зовнішні виклики — глобальні кризи, цінові шоки, геополітичні ризики — засвідчили вразливість такої моделі, що актуалізувало потребу в переосмисленні національних економічних пріоритетів. У статті представлено розгорнутий макроекономічний і економетричний аналіз структури та динаміки розвитку не нефтегазового сектора економіки Азербайджану на основі поквартальних статистичних даних за період 2017–2025 років. Проведено порівняльну оцінку змін у структурі ВВП, виявлено динаміку інвестиційних потоків, як загальних, так і спрямованих у не нефтегазовий сектор. За результатами кореляційного аналізу встановлено наявність тісного позитивного зв’язку між зростанням інвестицій у не нефтегазовий сектор і збільшенням його валового випуску. Регресійне моделювання засвідчує, що приріст не нефтегазового ВВП на 1 млн манатів у середньому спричиняє збільшення загального ВВП на 1,66 млн манатів, що підкреслює його мультиплікативний ефект для національної економіки. Натомість зростання обсягів іноземних інвестицій у короткостроковому періоді пов’язане з помірним зниженням загального ВВП, що може бути пов’язано зі структурними особливостями їх спрямування, зокрема імпортозалежністю чи інституційними обмеженнями. Отримані результати дозволяють зробити висновок про зростання ролі не нефтегазового сектора в забезпеченні сталого, інклюзивного та стійкого до зовнішніх шоків економічного зростання. Автором наголошено на необхідності посилення внутрішньої інвестиційної активності, розвитку локальних виробничих ланцюгів та удосконалення економічної політики для підтримки структурної перебудови економіки в бік інноваційних і високотехнологічних галузей. Практичні рекомендації спрямовано на посилення економічної безпеки та зменшення енергетичної залежності в довгостроковій перспективі.
Основні напрямки економічного розвитку Азербайджанської Республіки
Економічний розвиток стосується зростання та змін в економіці будь-якої країни. Цей процес може відбуватися в багатьох сферах, таких як промисловий розвиток, розширення ринку праці та вдосконалення технологій. Тисяча напрямків економічного розвитку Азербайджану базується на різних, відмінних пріоритетах. Це включає збільшення інвестицій у промисловість, розвиток енергетики, вдосконалення технологій та освіти. Також важливу роль відіграє розвиток ринку праці. Обравши шлях незалежності та розвитку, майбутній економічний розвиток Азербайджану головним чином залежить від впровадження відповідних та систематичних економічних реформ. Окрім цього, держава стикається з проблемами зміцнення зовнішньоторговельних відносин та підвищення економічної ефективності. Вирішення згаданих питань значною мірою залежить від розширення сприятливих зовнішньоторговельних відносин, що відповідають національним інтересам країни. У торговельних відносинах, спираючись на досягнення науково-технічного прогресу, потрібно виробляти конкурентоспроможні товари та послуги та забезпечувати вільний доступ до міжнародних ринків шляхом ефективнішого використання технологій. Загалом, визначення напрямків покращення зовнішньоторговельних відносин має велике практичне значення. Прийняття нових законів в економічній сфері, адаптація економічного законодавства Азербайджану до європейських стандартів та інші законодавчі ініціативи не лише забезпечили національний розвиток нашої країни, але й поглибили її інтеграцію з країнами світу та створили сприятливі можливості для доступу до європейських ринків. З іншого боку, політика економічного відродження та реінтеграції на звільнених територіях відкрила новий етап в економічному розвитку Азербайджану. На цих територіях роботи з реконструкції, засновані на концепціях «розумного села» та «розумного міста», використання потенціалу альтернативної енергетики та економічна інтеграція регіонів привносять нову динаміку в економіку країни. З цієї точки зору тема має велику актуальність не лише з економічного, а й із соціального та геополітичного аспектів. Дослідження, проведені з цієї теми, роблять цінний внесок у наукове обґрунтування соціально-економічної політики країни, уточнення стратегічного планування та формування національної концепції розвитку. Таким чином, актуальність теми «Основні напрямки економічного розвитку Азербайджанської Республіки» випливає з її теоретичної та практичної значущості, а також стратегічного значення для майбутнього розвитку країни.
Вивчення зарубіжного досвіду надання публічних послуг у сфері туризму: можливості імплементації для сталого розвитку
У статті авторами здійснено аналіз зарубіжного досвіду надання публічних послуг у сфері туризму з метою виявлення можливостей його імплементації для сталого розвитку в умовах війни. Акцент зроблено на важливості публічних послуг у сфері туризму як інструменту не лише забезпечення доступу до туристичних ресурсів, а й стимулювання сталого розвитку територій. Публічні послуги у сфері туризму розглянуто як такі, що реалізуються на засадах партнерства між державою, бізнесом та громадськістю й спрямовані на формування сприятливого середовища для безпечного, якісного та інклюзивного туристичного обслуговування. Розглянуто кращі практики країн ЄС, зокрема: Франції, Італії, Іспанії, Естонії та Португалії, щодо цифровізації сервісів, управління туристичними потоками, підтримки інклюзивних форматів туризму та стимулювання участі громад у прийнятті рішень. Проаналізовано основні досягнення публічних послух у сфері туризму в зарубіжних країнах з урахуванням сучаних тенденцій. Особливу увагу приділено викликам, що постають перед Україною у процесі адаптації зарубіжного досвіду: нормативно-правовим прогалинам, інституційній нестабільності, обмеженим ресурсам, а також безпековим ризикам, пов’язаним із веденням бойових дій. Водночас у статті обґрунтовано, що саме туризм може стати каталізатором соціально-економічного відновлення постраждалих територій. Розглянуто потенціал застосування принципів сталого розвитку при імплементації іноземних підходів, зокрема через посилення участі громад, екологічну відповідальність, цифрову трансформацію сервісів і розвиток людського капіталу. Доведено, що адаптація найкращих практик має базуватися на принципах стратегічного планування, інклюзивності та міжсекторальної взаємодії, а не обмежуватись формальним запозиченням технологій. Визначено, що в умовах воєнного стану сталий туризм має розглядатися як інструмент не лише економічного пожвавлення, але й соціального згуртування, культурної реабілітації та формування нового образу України як безпечної, відкритої та конкурентоспроможної держави.
Країни-учасниці ЄС в умовах глобальної турбулентності
У статті наголошено, що в умовах глобальної турбулентності проблема вирівнювання розвитку країн-членів ЄС заслуговує на особливу увагу. Метою публікації є аналіз динаміки номінального ВВП на душу населення країн-учасниць ЄС протягом 2015-2024 років за даними ЮНКТАД, а також аналіз динаміки співвідношення ВВП на душу населення країн ЄС до середнього по ЄС ВВП на душу населення у контексті необхідності зменшення розбіжностей в соціально-економічному розвиткові між державами ЄС. Результати засвідчили збереження значної диференціації стану та динаміки розвитку членів ЄС. Обґрунтовано, що розв’язання проблеми вирівнювання розвиненості складових регіонального об’єднання залежить від якості функціонування наднаціонального органу управління, який має керуватися інтересами регіонального союзу як єдиного цілого, а не інтересами окремих, зокрема, найпотужніших учасниць угруповання. Посилення наднаціональності в ЄС знаходиться у прямій залежності від формування спільної для об’єднання ідентичності, яка і стане основою формування суверенітету блоку як єдиного цілого, а не механічної суми суверенітетів окремих держав ЄС.
Актуалізація інформації як елемента економічної безпеки підприємства
У статті описано ретроспективний розвиток поняття «інформація» та трансформаційні перетворення щодо розуміння її змісту у науковому обігу. Ідентифіковано роль інформації для забезпечення функціонування економічних систем у сучасних умовах господарювання підприємств. Конкретизовано роль інформації в економічній діяльності підприємств. Адаптовано концепт теорії асиметричної інформації до функціонування вітчизняних ринків. Встановлено пріоритетність своєчасності інформації у визначенні цінності економічної інформації на противагу технічній. Ідентифіковано сутність поняття «інформаційна безпека» та встановлено, що воно може застосовуватись по відношенню до держави, суспільства, окремих громадян та підприємств. Визначено, що інформаційна безпека підприємства корелює із його економічною безпекою, оскільки будь-які управлінські рішення в економічній діяльності підприємств ґрунтуються на інформації, отже їхня результативність буде напряму залежати від якості інформації, на підставі якої вони були попередньо ухвалені.
Соціально-економічна ефективність використання low-code платформ у цифровому маркетингу закладів вищої освіти
Стаття досліджує соціально-економічну ефективність використання low-code платформ у цифровому маркетингу закладів вищої освіти України. На основі систематичного огляду джерел і функціонального аналізу популярних LCNC-інструментів (Bubble, Adalo, Tilda, Microsoft Power Apps, Make.com) розроблено три типові сценарії впровадження для різного рівня цифрової зрілості ЗВО. Запропоновано методику кількісної оцінки економічного ефекту (економія витрат, зміна конверсії, час запуску) і виконано ілюстративні розрахунки для кожного сценарію. Результати показують, що при дотриманні вимог інформаційної безпеки і належного IT-губернаторства low-code рішення забезпечують помітне підвищення маркетингової ефективності та скорочення витрат у короткостроковій перспективі. Стаття містить практичні рекомендації для керівництва ЗВО та маркетингових команд щодо вибору платформи, організації процесів і оцінки ризиків.
Систематизація загроз кадровій безпеці підприємств в умовах глобальної нестабільності
Стаття присвячена комплексному аналізу загроз кадровій безпеці підприємств в умовах глобальної нестабільності. Досліджено багаторівневу структуру кадрових ризиків, що охоплює глобальний, національний та мікрорівні. Обґрунтовано взаємопідсилюючий характер загроз різних рівнів, що формує синергетичний ефект деструктивного впливу. Встановлено критичні напрями деградації кадрового потенціалу через мобілізаційні процеси, міграційні потоки, цифрову трансформацію та психоемоційне виснаження персоналу. Аргументовано необхідність інтегрованого підходу до управління людським капіталом, що передбачає координацію державної політики, корпоративних стратегій та розвитку адаптивних механізмів раннього виявлення дисбалансів.
Удосконалення податкового навантаження на малий та середній бізнес в Україні: стратегічні орієнтири в умовах воєнного стану
У статті досліджується проблема оптимізації податкового навантаження на малий та середній бізнес (МСБ) в Україні. Проаналізовано сучасний стан податкового регулювання діяльності суб’єктів малого та середнього підприємництва, ідентифіковано ключові проблеми та дисфункції чинної системи оподаткування. На основі міжнародного досвіду та результатів кількісного аналізу запропоновано концептуальні напрями оптимізації податкового навантаження на МСБ у контексті стимулювання економічного розвитку. Обґрунтовано необхідність диференційованого підходу до оподаткування різних категорій суб’єктів МСБ з урахуванням галузевої специфіки та регіональних особливостей. Розроблено рекомендації щодо удосконалення системи адміністрування податків для малого та середнього бізнесу на основі впровадження цифрових технологій.
Успішна імплементація омніканальних стратегій в ритейлі одягу: передумови та результати
У статті проведений порівняльний аналіз впровадження омніканальних стратегій у fashion-індустрії на прикладі трьох провідних компаній: LC Waikiki, Sinsay та INTERTOP. Особлива увага приділена дослідженню впливу інтеграції онлайн- та офлайн-каналів на ключові фінансові показники, динаміку зростання рівня клієнтської лояльності, а також на підвищення операційної ефективності діяльності підприємств. У роботі проаналізовано комплекс показників результативності функціонування ритейлерів у контексті практичної реалізації омніканальних стратегій та виявлено як переваги, так і проблемні аспекти їх впровадження. Додатково розроблено концептуальну схему омніканальної взаємодії між підприємством та споживачем, яка відображає основні етапи та інструменти комунікаційної інтеграції. Визначені особливості застосування міжсегментного підходу до аналізу результатів омніканальності у fashion-індустрії України дозволяють сформувати більш цілісне уявлення про сучасні тенденції розвитку роздрібної торгівлі та перспективи підвищення її конкурентоспроможності в умовах цифровізації та глобальної конкуренції.
Сучасні тренди в управлінні організацією для досягнення сталого розвитку: зелений курс та інновації
У статті розглянуто питання управління організаціями в умовах переходу до сталого розвитку та реалізації принципів зеленого курсу. Обґрунтовано актуальність цієї тематики, зумовлену глобальними екологічними викликами. Доведено необхідністю впровадження інновацій для підвищення ефективності використання ресурсів. Розглянуто основні виклики: забруднення повітря, водних ресурсів, втрата біорізноманіття, накопичення відходів і зміна клімату. Наголошено, що ці проблеми впливають на всі сфери економіки, зокрема сільське господарство, логістику, виробництво та фінансові ринки, що зумовлює необхідність їх урахування під час стратегічного планування. Окрему увагу приділено Європейському зеленому курсу як комплексній стратегії сталого розвитку, яка передбачає декарбонізацію, ресурсоефективність та соціальну інклюзивність. Розкрито роль інновацій, зокрема альтернативної енергетики, у досягненні екологічних цілей, на прикладі Ботієвської ВЕС і Тилігульської ВЕС, а також використання штучного інтелекту компанією Kernel для оптимізації агровиробництва. Підкреслено, що поєднання екологічної відповідальності та інноваційного підходу забезпечує конкурентоспроможність, довгострокову стійкість і здатність компаній ефективно функціонувати навіть у кризових умовах. Проаналізовані практичні приклади реалізації екологічних та інноваційних стратегій на прикладах діяльності вітчизняних та міжнародних компаній, які демонструють ефективну інтеграцію принципів сталого розвитку в систему корпоративного управління. Визначено роль досвіду Європейського Союзу, зокрема в межах ініціативи The European Green Deal. Розглянуто формування нового управлінського мислення, орієнтованого на баланс між економічною ефективністю, інноваційністю та екологічною стійкістю, можливість поєднання бізнес-цілей із відповідальністю перед суспільством та довкіллям.
Класифікація, принципи та детермінанти вартісної оцінки цифрових інтелектуальних активів університету
Стаття присвячена методологічним особливостям цифрової трансформації економіки та університетів, зокрема дослідженню процесів, пов'язаних з адаптацією вищих навчальних закладів до цифрових технологій. У статті визначено, що цифровізація є одним із ключових факторів, які формують розвиток економічних, соціальних і освітніх процесів. Зокрема, цей процес особливо актуальний для вищої освіти, де цифрові технології відкривають нові можливості для навчання, наукової діяльності та управлінської діяльності університетів. Зазначено, що цифровізація дозволяє університетам значно підвищити ефективність навчального процесу, сприяючи кращій підготовці фахівців, здатних працювати в умовах глобальної економіки, де цифрові технології займають домінуючу роль. У статті також розглянуто сучасний стан впровадження цифрових технологій в університети, зокрема технології мобільних платформ, інтерактивних методів навчання, що значно покращують доступ до навчальних матеріалів і дозволяють інтегрувати їх в освітній процес. При цьому зазначено, що застосування таких технологій сприяє індивідуалізації навчання та адаптації освітніх програм до сучасних вимог студентів, а також дозволяє створювати більш гнучкі та адаптивні навчальні програми. Відзначено, що перехід до цифрових форм управління, дозволяє створити ефективну структуру для організації наукової, освітньої та адміністративної діяльності, що сприяє покращенню внутрішніх процесів і полегшує взаємодію з зовнішніми зацікавленими сторонами. Водночас, вказано, що для забезпечення ефективності цифрової трансформації необхідно застосувати нові методи стратегічного управління, що включають розробку та реалізацію довгострокових планів розвитку вищих навчальних закладів з урахуванням використання цифрових технологій. У результаті дослідження було підтверджено, що цифровізація змінює структуру освітнього процесу, сприяє покращенню якості навчання, зокрема завдяки адаптації освітніх програм до нових вимог та створенню більш персоніфікованих шляхів навчання для студентів. Важливим аспектом є використання новітніх технологій для підвищення рівня управлінської ефективності університетів, зокрема завдяки автоматизації процесів та впровадженню електронних сервісів для взаємодії з зацікавленими сторонами. Висновки статті підтверджують важливість інтеграції цифрових технологій у всі аспекти діяльності університетів, що дозволяє не лише підвищити ефективність освітнього процесу, а й забезпечити конкурентоспроможність університетів у глобалізованому середовищі. Для цього необхідно реалізувати комплексний підхід до цифровізації, що включає адаптацію освітніх, управлінських і наукових процесів університетів, а також створення відповідної інституційної підтримки для забезпечення сталого розвитку вищої освіти.
Управління командою сучасного менеджера: від моделей до практики
У статті проаналізовано еволюцію підходів до організації командної роботи в управлінській діяльності з урахуванням сучасних викликів, які обумовлюють необхідність переосмислення ролі менеджера в умовах цифровізації. На основі розкриття класичних моделей (Такмена, Белбіна, Дрекслера-Сіббета) запропоновано системний підхід до формування та розвитку команд. Це дозволило розкрити командну роботу як сучасну управлінську технологію, яка в умовах високого рівня невизначеності, обмеженості часу дозволяє приймати управлінські рішення та забезпечувати стійкість організацій. Практична цінність полягає в тому, що запропонований підхід може бути використаний як методологічна основа для оцінки стану розвитку команди, формування стратегії управління взаємодією команди, проведення тренінгів або коучингової підтримки лідерів команд у динамічному середовищі. Доведено, що ефективне функціонування команд у сучасному організаційному середовищі можливе за умови: врахування етапів розвитку командної взаємодії (потрібен час на її створення і зусилля керівника), розподіл ролей відповідно Р.Белбіну (виділення сильних та слабких сторін), визначення чітких завдань щодо команди ( для її створення та забезпечення функціонування). У контексті глобальних трансформацій, цифровізації та зростання гібридних форматів роботи, командна робота стає стратегічним інструментом, що формує основу організаційної адаптивності, інновацій та сталого розвитку. Використання технологій гібридної організації праці (цифрові технології для співпраці, онлайн-моделювання командних процесів, віртуальні кімнати для генерування ідей) підкреслює необхідність нових підходів до організації управлінської діяльності. Модель Такмана дозволяє відстежувати динаміку гібридної роботи та демонструє важливість врахування поведінкових моделей в управлінні. Теорія ролей Белбіна дозволяє обґрунтувати роль і значення сильних і слабких сторін кожного члена команди. Завдяки цифровим слідам можна генерувати аналітику продуктивності. Модель Дрекслера-Сіббета надає менеджерам структурований план дій для побудови команди з урахуванням довіри, узгодження цілей та можливості самоорганізації у віртуальному просторі. Це дозволяє інтегрувати цифрові та соціальні інструменти на кожному етапі розвитку команди.
Інтеграція ESG-критеріїв у систему стратегічного управління підприємств агробізнесу
У статті представлено аналіз інтеграції ESG-стратегія у світові рейтинги, зокрема, які характеризують рівень невизначеності сталого розвитку, рівень невизначеності світової торгівельної політики. Окрім цього, узагальнено значення показника оцінки індексу невизначеності сталого розвитку, що дозволило оцінити рівень ризиків та пов’язану із ним невизначеність, зокрема і те, наскільки нестабільність у зовнішньому чи внутрішньому середовищі може вплинути на досягнення ESG-цілей. Проведено аналіз динаміки рівня прибутковості підприємств сільського господарства, що дозволило оцінити влив на рівень досяжності окремих стратегічних цілей сталого розвитку у контексті національної економіки. На основі проведених досліджень узагальнено зміст структурних елементів ESG-стратегія та мотиви і перспективи їх впровадження у систему менеджменту підприємств агробізнесу. Зокрема, визначено що інтеграція ESG-критеріїв дозволить підприємствам агробізнесу не лише мінімізувати екологічні та соціальні ризики, а й створювати додану вартість.
Соціально-психологічний контекст поняття менеджмент
У статті розглядається поняття менеджменту через призму соціально-психологічних підходів. Аналізуються взаємозв’язки між управлінською діяльністю, міжособистісними стосунками в організації, особливостями групової динаміки та мотиваційними чинниками. Висвітлюється значення соціального впливу, лідерства, корпоративної культури та комунікацій у формуванні ефективного управлінського середовища. Розкриваються особливості взаємодії менеджера з підлеглими, групової динаміки, організаційної культури та мотивації. Обґрунтовується необхідність інтеграції психологічних знань у сучасну управлінську практику. Досліджено соціально-психологічні аспекти менеджменту, зокрема вплив міжособистісної взаємодії, емоційного інтелекту та організаційної культури на ефективність управлінської діяльності. Розглянуто роль лідерства та комунікації в контексті соціальної психології. Запропоновано підходи до вдосконалення управлінських практик з урахуванням психологічних чинників.
Інституційна трансформація будівельної сфери в умовах інвестиційних ризиків
У статті розглянуто термінологічні та інституційні аспекти розвитку будівельної сфери України, які мають важливе значення для формування сучасної нормативно-правової та економічної бази галузі. Проаналізовано підходи до використання терміну «комплекс» у будівництві, що традиційно застосовується у трьох форматах: як складова назви об’єкта будівництва, як окремий вид об’єкта та як пусковий комплекс. Наголошено на невідповідності між поширеним уживанням терміну у практичній діяльності та його нормативним визначенням у чинних документах. Здійснено порівняльний аналіз понять «пусковий комплекс» та «черга будівництва», що дозволяє чіткіше визначати специфіку проектної документації та порядок введення об’єктів в експлуатацію. У статті обґрунтовано, що ефективний розвиток будівельної сфери можливий лише за умови комплексної інституційної трансформації, яка включає модернізацію нормативної бази, підвищення якості освіти та професійної підготовки кадрів, створення сприятливого інвестиційного клімату та стимулювання вітчизняного виробництва. Доведено, що будівельний комплекс має стати гнучкою та інтегрованою системою, яка поєднує публічні, соціальні та комерційні інтереси, що дозволить Україні вийти на новий якісний рівень у сфері будівництва та забезпечити її конкурентоспроможність на міжнародному ринку.
Соціальна відповідальність брендів у воєнний період: етика та стратегічні рішення
У статті досліджено особливості соціальної відповідальності брендів у контексті воєнного часу. Проаналізовано етичні аспекти поведінки компаній під час війни, їхню роль у підтримці суспільства, а також стратегічні рішення, які приймаються брендами з метою збереження довіри та репутації. Розкрито вплив війни на трансформацію цінностей та пріоритетів у бренд-комунікаціях. Окрема увага приділена практиці соціально відповідальних ініціатив українських компаній, таких як «Нова Пошта», «Rozetka», «АТБ» та ін., а також міжнародному досвіду підтримки постраждалого населення. Запропоновано рекомендації щодо формування етичної комунікації та інтеграції соціальної відповідальності стратегічне управління брендом. Висновки підкреслюють, що соціальна відповідальність у воєнний період є не лише моральним імперативом, але й ключовим чинником стійкості та довгострокового успіху брендів.
Методичні підходи до управління витратами як інструмент планування та забезпечення конкурентоспроможності
Одним із ключових елементів ефективного управління сучасною організацією виступає процедура прийняття управлінських рішень, у процесі якої визначаються політика та стратегічні орієнтири розвитку підприємства. В цьому контексті особливого значення набуває управління витратами, оскільки саме воно забезпечує раціональне використання наявних ресурсів, формує економічні передумови для досягнення стабільного зростання та створює підґрунтя для підвищення конкурентоспроможності на ринку. Управління витратами розглядається не лише як засіб скорочення видатків, що може призвести до небажаного зниження обсягів виробництва чи погіршення якості продукції, а передусім як механізм оптимізації їх структури та ефективного розподілу на всіх стадіях господарської діяльності. Важливою складовою цього процесу є прогнозування і планування витрат, що дозволяють підприємству завчасно враховувати коливання зовнішнього середовища, адаптувати виробничу стратегію до ринкових змін і мінімізувати ризики. Застосування сучасних методичних підходів до управління витратами сприяє підвищенню результативності управлінських рішень, удосконаленню системи обліку та контролю, а також формуванню дієвого інструментарію для реалізації інноваційних і стратегічних завдань підприємства. Таким чином, управління витратами необхідно розглядати як комплексний інструмент, що поєднує функції планування, прогнозування та контролю, забезпечуючи підприємству можливість зберігати та зміцнювати конкурентні позиції в умовах динамічного ринкового середовища.
Роль управління якістю у будівельному секторі: аналіз та застосування в контексті Азербайджану
У статті досліджується економічне значення управління якістю у будівельній галузі Азербайджану, а також сучасні підходи, що впроваджуються у цьому секторі в умовах інтеграції країни у глобальний економічний простір. Підкреслюється, що успішна реалізація будівельних проєктів сьогодні виходить за межі технічного виконання й потребує комплексного підходу, що поєднує ефективне використання фінансових, трудових і матеріальних ресурсів, зменшення втрат будівельних матеріалів, суворе дотримання строків та раціональне використання бюджетів. Досягнення таких результатів вимагає системного й цілеспрямованого впровадження інструментів управління якістю, які забезпечують сталість бізнес-процесів та конкурентоспроможність компаній. У дослідженні проаналізовано динаміку інвестицій у будівельну сферу з початку 2000-х років, яка засвідчила зростання обсягів капіталовкладень на 50–75%. Це створило передумови для масштабного впровадження сучасних технологій, цифрових рішень та міжнародно визнаних систем менеджменту якості, що відповідають принципам ISO. Результати дослідження підкреслюють ключову роль цих систем у зміцненні фінансової стійкості підприємств, оптимізації планування ресурсів, зниженні виробничих та управлінських ризиків, підвищенні рівня довіри інвесторів і задоволеності замовників, а також у забезпеченні передбачуваності й прозорості майбутніх проєктів. На прикладі компанії PMD Projects LLC, дочірнього підприємства провідної будівельної групи PMD Group LLC, продемонстровано, що дотримання міжнародних стандартів управління якістю, зокрема ISO 9001:2015, є визначальним чинником зростання операційної ефективності, формування сприятливого інвестиційного клімату та підвищення рівня корпоративної соціальної відповідальності. Зазначено, що сучасне управління якістю у будівельній сфері охоплює не лише технічний контроль, а й екологічну стійкість, безпекові аспекти та соціально-економічну відповідальність бізнесу перед суспільством. У підсумку стверджується, що розвиток якісного менеджменту має розглядатися як один із стратегічних пріоритетів економічної політики Азербайджану, що вимагає безперервного вдосконалення інституційного середовища, впровадження інноваційних практик та створення комплексних програм підтримки будівельних компаній на основі принципів якості, прозорості та сталого розвитку.
Соціальні мережі як рушійна сила суспільної трансформації: можливості, ризики та виклики регулювання
В умовах цифрової глобалізації соціальні мережі перетворилися на потужні соціотехнічні екосистеми, що впливають на політичні, економічні та культурні процеси сучасного суспільства. Головна мета цього дослідження полягає у всебічній оцінці соціальних мереж як агентів суспільних змін шляхом аналізу їхньої подвійної природи: з одного боку, як платформ, що забезпечують демократизацію обміну інформацією, підтримують розвиток малого та середнього бізнесу (МСБ) і сприяють міжкультурній інтеграції; з іншого боку, як чинників посилення системних ризиків, зокрема поширення дезінформації, політичної поляризації, алгоритмічних маніпуляцій та ерозії приватності. Методологічна база дослідження ґрунтується на міждисциплінарному підході. Вона поєднує якісні та кількісні методи, зокрема контент-аналіз цифрових платформ, порівняльний аналіз міжнародних практик регулювання та статистичний аналіз емпіричних даних із авторитетних глобальних джерел. Такий багатоперспективний підхід дозволяє здійснити комплексну оцінку можливостей і ризиків, пов’язаних із соціальними мережами, та сформувати науково обґрунтовані рекомендації. Результати дослідження свідчать, що, попри те що соціальні мережі стали незамінними інструментами громадянської активності та економічних інновацій, вони водночас спричиняють безпрецедентний рівень інформаційної вразливості. Емпіричні дані підтверджують, що неправдива інформація поширюється швидше й ширше, ніж достовірні повідомлення, а сконцентровані джерела дезінформації мають непропорційний вплив на громадську думку. Крім того, МСБ значною мірою покладаються на соціальні платформи у сфері маркетингу та взаємодії з клієнтами: 96% малих підприємств використовують їх для просування бренду, а 76% повідомляють про відчутні економічні вигоди, що підкреслює значення соціальних мереж як рушія цифрової економіки. Водночас така залежність актуалізує потребу у прозорих і справедливих регуляторних механізмах для запобігання зловживанням та забезпечення рівного доступу. Практичне застосування полягає у необхідності запровадження гібридних моделей регулювання (державний контроль, саморегуляція платформ, незалежний аудит), підвищення цифрової грамотності користувачів та розвитку етичних маркетингових практик. Це сприятиме формуванню збалансованої системи цифрового врядування, що поєднує свободу вираження з ефективним захистом суспільних інтересів.
Трудові відносини і державна політика щодо недискримінації у сфері правці:сучасний погляд молодого вченого
Стаття присвячена дослілженню особливостям трудових відносин, з урахуванням ключових галузевих принципів трудового права. Автори зореджують свою увагу питанням недискримінації у сфері праці, свободі праці як основи стабільним трудовим відносинам. Аналіз зазначених питань досліджуються, окрім іншого, в призмі держаної політики в України щодо недискримінації в сфері праці, як ефективного і основоположного базису дотримання прав людини, і учасників трудових відносин зокрема. Ключовим питанням вивчення залишається імплементація численних викоких принципів в реальних відносинах суспільства, зокрема, у трудових відносинах, якість нормотворчих процесів, а по суті державної політики, яка здійнсюється в цій та іншій сфері, та рівень правозастосовчий в контексті дотримання і реалізація галузевих принципів трудового права.В статті молоді вчени висвітлюють цікаві погляди на зазначену проблему.
Модель державної цифрової простежуваності харчової продукції мікро- і малого бізнесу в контексті електронної комерціїц
У статті було представлено державну концептуальну модель цифрової простежуваності «Трек.Food», яка поєднує поточні цифрові державні платформи «Дія.Бізнес», «Дія.Інспектор» і цифрові інструменти і механізми QR-ідентифікації, що формує єдину екосистему контролю. У дослідженні було сформовано покрокову архітектуру цифрової верифікації та реєстрації виробничих і складських потужностей, яка дозволяє проводити аудити відповідності стандартам HACCP в реальному часі із залученням аналітичних модулів ризик-орієнтованого регулювання. Проаналізовано механізми створення динамічних QR-сертифікатів безпечності продукції, як елементів цифрового паспорта кожної партії, що радикально відрізняється від традиційних моделей сертифікації через перенесення фокусу державного контролю із суб’єкта господарювання на кожну конкретну партію продукції. Створено методологію циклічного цифрового нагляду, у якій взаємодія між споживачами, виробниками, логістичними операторами та державними органами реалізується через єдине цифрове середовище, яке дозволяє автоматично ініціювати перевірки та коригуючі дії на основі факту електронної операції або сканування QR-коду споживачем, формуючи новий рівень відповідальності у ланцюгах постачання. У порівнянні з існуючими підходами, запропонована модель значно знижує регуляторне навантаження на бізнес, скорочує потребу у фізичних інспекціях, забезпечує прозорість та підзвітність кожної транзакції та підвищує рівень довіри споживачів до онлайн-каналів збуту харчової продукції. Слід виділити, що інтеграція цифрової компетентності персоналу харчових підприємств у процес формування QR-кодованих партій та впровадження репутаційної моделі ризик-орієнтованого моніторингу забезпечить стабільне функціонування системи, покращить добровільну відповідності бізнесу до стандартів безпечності і якості. Загалом запропонована концептуальна модель дозволить створити державний інструментарій обґрунтованого, автоматизованого і гнучкого нагляду, а для мікро- та малого харчового бізнесу реалізувати спрощений доступ до онлайн збуту харчової продукції.
Якість обслуговування, що формує лояльність через задоволення потреб пацієнтів: стратегічна роль стандартизації в менеджменті охорони здоров’я
Стаття присвячена дослідженню інструментів підвищення довіри та задоволеності клієнтів у сфері охорони здоров’я. Здійснено аналіз загальнотеоретичних засад упровадження сертифікованих стандартів якості у медичній сфері. На основі вивчення наукової літератури виокремлено два ключові напрями забезпечення сталого зростання довіри пацієнтів до медичних закладів: орієнтація на персоналізацію та емпатію, а також стандартизація й використання формалізованих інструментів оцінювання. Застосування інструментів бази даних Scopus та програмного забезпечення VOSviewer (версія 1.6.16) дало змогу обґрунтувати багатовимірний вплив стандартів на систему охорони здоров’я. Зокрема, встановлено прямий зв’язок між стандартизацією процесів та сприйняттям пацієнтами якості медичних послуг; управлінським виміром, де стандарти сприяють мотивації персоналу, підвищенню задоволеності та стабільності кадрів; нормативно-процедурним рівнем, у межах якого стандарти й протоколи забезпечують формалізацію практик, зростання прозорості та інституційної довіри; а також антропоцентричним характером медичної допомоги, що підтверджує спрямованість усіх стандартів та управлінських підходів на гарантування безпеки, ефективності та довгострокової лояльності пацієнтів. Для емпіричної перевірки науково-теоретичної моделі у реальному медичному середовищі було проведено опитування пацієнтів і потенційних споживачів медичних послуг. Результати підтвердили, що сертифікація медичних послуг відіграє вагому роль у формуванні довіри та лояльності пацієнтів. У дослідженні узагальнено найбільш відомі міжнародні стандарти та рамкові підходи, визначено бар’єри впровадження стандартів у діяльність медичних закладів і окреслено шляхи їх подолання. Також подано огляд міжнародних кейсів реалізації стандартів у сфері охорони здоров’я з виокремленням таких інструментів управління лояльністю пацієнтів, як орієнтація на пацієнта, комунікація та використання цифрових технологій.
Інклюзивний розвиток як стратегічний орієнтир модернізації національної економіки України
У статті досліджено теоретико-методологічні засади інклюзивного розвитку як стратегічного вектору модернізації національної економіки України. Визначено зміст поняття «інклюзивний розвиток» у контексті сучасних глобальних трансформацій, викликів посткризового відновлення та сталого зростання. Проаналізовано підходи вітчизняних і зарубіжних науковців до інтерпретації інклюзивності, окреслено ключові характеристики інклюзивної економіки. Окрема увага приділена інституційним, соціальним і фінансовим механізмам реалізації інклюзивної модернізації. У процесі дослідження сформульовано пріоритетні напрями державної політики, орієнтованої на досягнення інклюзивного розвитку в умовах соціально-економічної нестабільності та воєнного стану. Запропоновано підходи до оцінювання результативності інклюзивних реформ через систему індикаторів. Стаття обґрунтовує необхідність переосмислення стратегічних орієнтирів розвитку України на засадах справедливості, рівного доступу до ресурсів і активної участі громадян у прийнятті рішень.
Публічно-приватне партнерство як каталізатор підприємництва та соціальних інновацій
Стаття присвячена аналітичному осмисленню потенціалу публічно-приватного партнерства як інструмента активізації підприємницьких процесів і розгортання соціальних інновацій. Дослідження побудовано на бібліометричному картографуванні наукового поля у поєднанні з системним підходом до інституційних, фінансово-організаційних і знаннєвих механізмів реалізації партнерств. Виявлено двокомпонентне ядро взаємодії державного та приватного секторів, у межах якого інновації виконують медіаторну роль, поєднуючи підприємницькі ініціативи з публічними пріоритетами. Ідентифіковано стійкі тематичні кластери та міжкластерні траєкторії, що відображають зрушення від інфраструктурної логіки до орієнтації на суспільну цінність і сталий розвиток. Узагальнено умови результативності: стандартизована підготовка та відбір проєктів, прозорі процедури і чіткий розподіл ризиків, інструменти змішаного фінансування, участь малих і середніх, а також соціальних підприємств, незалежний моніторинг із включенням соціальних індикаторів. Практична значущість полягає у формуванні доказових орієнтирів для політики та управлінських рішень у секторах із високою суспільною чутливістю.
Державно-приватне партнерство в кластерному форматі як інструмент розвитку циркулярної біоекономіки в регіонах України
У статті досліджено інституційні засади розвитку циркулярної біоекономіки з урахуванням поєднання кластерної політики та механізмів державно-приватного партнерства. Узагальнено сучасні наукові підходи до визначення ролі кластерів як каталізаторів інноваційних трансформацій та інституційних платформ інтеграції бізнесу, науки і влади у формуванні регіональних екосистем. Доведено ефективність використання кластеризації для створення «зелених траєкторій розвитку» та посилення конкурентоспроможності економіки. Обґрунтовано, що запровадження моделей державно-приватного партнерства сприяє розбудові інфраструктури циркулярності, залученню інвестицій та впровадженню інноваційних технологій у сфері управління біоресурсами. Для України визначено пріоритетність формування агробіокластерів як ключового напряму післявоєнної відбудови та інтеграції у європейський простір циркулярної біоекономіки. Результати дослідження мають як теоретико-методологічне, так і прикладне значення, зокрема для розробки регіональних стратегій сталого розвитку та дорожніх карт переходу до економіки замкненого циклу.
Крихкість регіонів у контексті сталого розвитку: чинники, методи та оцінювання на прикладі України
У статті розглянуто поняття крихкості регіонів та методи її оцінювання. Розглянуто чинники, які сприяють регіональній крихкості, зокрема політична нестабільність, економічна вразливість, безпекові ризики тощо. Описано Індекс крихких держав, що обчислюють з врахуванням чотирьох секторів: згуртованості, економіки, політики та соціуму. Наголошено на тому, що окремі компоненти індексу крихкості (FSI) можуть бути адаптовані до регіонального рівня аналізу і здійснено оцінювання крихкості регіонів України. У роботі також візуалізувано результати рейтингування десяти найуразливіших регіонів та обгрунтовано вибір саме цих областей для аналізу. Крім того, описано індикатори обчислення інтегрального індексу крихкості для регіональної оцінки в контексті сталого розвитку. Окрема увага також приділена аналізу світового досвіду оцінювання крихкості регіонів. Цінність роботи полягає в адаптації методики оцінювання крихкості держав до регіонального рівня.
Податки та транскордонне співробітництво в системі державної регіональної політики
У статті розглянуто роль податків та транскордонного співробітництва у формуванні ефективної державної регіональної політики в Україні. Проаналізовано сучасний стан національного законодавства у сфері оподаткування, що стосується регіонального розвитку, та механізми транскордонної взаємодії між регіонами України та сусідніми державами. Визначено ключові проблеми, пов’язані з нерівномірним розподілом податкових надходжень між регіонами, а також недостатньою інтеграцією транскордонних ініціатив у систему регіонального управління. Автороми запропоновано конкретні заходи щодо вдосконалення законодавчої бази, підвищення ефективності розподілу податкових ресурсів та розвитку транскордонних проєктів. Окреслено роль міжрегіональних і міжнародних угод у зміцненні економічного потенціалу регіонів. Визначено поняття «транскордонне співробітництво» та його значення для регіональної політики.
Рушійні сили фактору праці в контексті забезпечення економічного розвитку регіону
В статті розглянуто фактор праці як один із ключових факторів економічного розвитку соціо-еколого-економічних систем всіх рівнів. Визначено його рушійні сили, що впливають на регіональний економічний розвиток. Проаналізовано стан трудових ресурсів в регіонах України напередодні повномасштабного вторгнення сусідньої країни. Виявлено негативні тенденції в трудоресурсній сфері, що склалися до 2022 р., та посилились в умовах воєнних дій 2022-2025 рр. Акцентовано увагу на низькому рівні продуктивності праці в Україні, досягнутому протягом останніх двадцяти років, в порівнянні з сусідніми державами та державами, що мають досвід повоєнної відбудови. Зазначено, що погіршення демографічної ситуації в Україні є одним із найкритичніших наслідків збройної агресії сусідньої країни, вплив якого відчуватимуть всі сфери життєдіяльності українського суспільства протягом тривалого часу.