Гудвіл як облікова категорія - Veryha, Yustina; Koba, Olena; Nurgalieva, Roza (Економіка і регіон/ Economics and region, 2019)
В умовах сьогодення вирішальним чинником успіху стає володіння інтелектуальними ресурсами та їх ефективне використання в господарській діяльності. Важливим інструментом зміцнення конкурентоспроможності суб’єкта господарювання виступає гудвіл. Він впливає на вартість компанії й визначає її можливості в залученні коштів, пошуку стратегічних інвесторів та партнерів, побудові відносин із владою та формуванні попиту й лояльності споживачів. Проте існує ряд проблем теоретичного та практичного характеру, що стосуються його відображення в обліку, серед них тлумачення сутності гудвілу. Гудвіл залежить від комплексу заходів, спрямованих на підвищення прибутковості компанії, таланту управлінців, кваліфікації й досвіду співробітників, стану ділових відносин компанії у світі бізнесу, її репутації на ринку, досягнутої, завдяки якості продукції (робіт, послуг, товарів), а також застосуванню новітніх технологій. Гудвіл є досягненням компанії, на яке не витрачаються кошти. Гарна ділова репутація компанії характеризується сильною командою менеджерів і маркетинговою стратегією; високою якістю продукції (послуг або робіт); позитивними фінансовими показниками, корпоративною культурою, вигідним місцем розташуванням, налагодженими відносинами з постачальниками тощо. У зв’язку із цим вартість підприємства, представленого єдиним майновим комплексом, істотно відрізняється від вартості його активів. Гудвіл невіддільний від підприємства і не може бути проданий окремо. Він виникає тільки за наявності надлишкових доходів і виступає у вигляді активу, що не амортизується. Перелічені характеристики є загальновизнаними й дають змогу визначити сутність гудвілу. Узагальнення підходів до трактування поняття «гудвіл», що подається у нормативно-законодавчих актах та в науковій літературі, свідчить, що гудвіл є активом, здатним приносити економічні вигоди підприємству. Трактування цього виду активів як переваг, наявних під час всієї діяльності підприємства, обумовлює необхідність його відображення не лише в процесі придбання чи об’єднання, а й під час безперервної діяльності підприємства.